Subtitles downloaded from Podnapisi.NET
Copiii mei! Nu!
FEMEIA ÎN NEGRU
Traducerea și adaptarea: veverița_bc & Cookie @ www.titrări.ro
Sincronizarea: sky @ www.titrări.ro
Arthur...
- Tati! - Vin acum.
Îți place, tati?
Foarte mult.
- Nici nu te-ai uitat bine. - Ba sigur că da.
Ăsta sunt eu, asta e dădaca, asta e mama, iar ăsta ești tu.
- Eu de ce sunt așa trist? - Așa arată fața ta.
Nu-i așa?
Aș fi vrut să nu pleci de lângă mine.
Și eu, dar vom petrece tot weekendul la țară.
Vezi, asta e pentru mâine, apoi vine joi,
apoi vom fi iar împreună. Nici n-o să treacă mult timp.
Ești leit mama ta.
- Ai biletele de tren? - Da, avem biletele.
- Și ai reținut ora? - Da, și asta.
Trebuie să plec. Nu vreau să întârzii.
Du-te! Ne descurcăm noi. Ne vedem vineri.
- Ne vedem. - Fă-i cu mâna.
Știu că ți-a fost greu, Kipps,
și te înțeleg pe deplin.
Dar nu putem lua pasageri.
Suntem o firmă de avocatură, nu de caritate.
Bun.
Presupun că Tomes te-a informat că dna Alice Drablow,
de la Casa Eel Marsh, a murit luna trecută.
Eu n-am mai fost pe-acolo de ani buni.
Bătrânei văduve nu-i prea plăceau musafirii.
Nu are copii?
A avut un băiat, dar a murit de tânăr.
S-a întâmplat demult. Poți să citești detaliile pe drum.
În principiu, trebuie să cercetezi documentele dnei Drablow.
Asta e ultima ta șansă.
CONTACTAȚI LUMEA SPIRITELOR DOAMNA WYNNE, SPIRITIST
- Mami! - Bună, scumpo! Să mergem.
ULTIMUL TREN CĂTRE NORD-EST PLEACĂ LA ORA 21:00
Domnule Kipps...
E băiat.
Îmi pare foarte rău, domnule Kipps.
Am trecut de Crythin Gifford?
E următoarea stație.
- Sunteți din Londra? - Da.
Încercați să vindeți casa Eel Marsh?
Nu veți găsi cumpărători printre localnici.
- Veți sta la Gifford Arms? - Da.
E ceva de mers de la stație. Pot să vă duc eu.
- E în drumul meu spre casă. - Vă mulțumesc.
- Samuel Daily. - Arthur Kipps.
Aveți o mașină frumoasă, dle Daily.
E prima din comitat. Încă îi sperie pe localnici.
Am ajuns.
Mulțumesc!
Mi-a făcut plăcere să discutăm, domnule Daily.
Domnule Kipps!
Nu vreți să veniți să luați cina cu mine și soția mea mâine seară?
Nu întâlnim prea des oameni noi. În plus, niciun câine n-ar mânca aici.
- Ar fi minunat. Mulțumesc! - Noapte bună!
Bună seara!
Sunt dl Kipps. Am rezervat o cameră până duminică.
Nu găsesc nicio rezervare.
- Am transmis rezervarea în avans. - Toate camerele sunt ocupate.
- Bună seara! - Bună seara.
Tocmai îi spuneam dlui Kipps că nu mai avem camere libere.
Doar nu-l putem lăsa să stea afară pe vremea asta, nu?
Nu în ploaie. Trebuie să avem ceva.
- Doar peste noapte. - Nu avem nimic.
Asta, dacă nu vrei să-l cazăm în mansardă.
Bine.
Veniți după mine.
Eu speram să rămân până în weekend.
Fiul meu și dădaca lui vor veni și ei aici.
Am înțeles.
Dacă vreți să vă petreceți vacanța, mai bine mergeți mai departe.
Se face foarte frig aici din cauza negurii de pe mare.
Negura de pe mare.
Veniți după mine.
- Câți ani are fiul dvs? - Patru.
Ce vârstă frumoasă!
Mulțumesc.
Noapte bună!
Intrați!
E cineva?
Doamna Jerome?
- Domnul Kipps? - Da.
Soțul meu s-a dus să discute cu dvs la Gifford Arms.
Dânsul e domnul Kipps.
Am spus clar celor de la firmă că nu trebuie să veniți aici.
Puteam noi să trimitem documentele relevante la Londra.
Oricum ar fi, veți găsi toate documentele legale aici.
Dl Fisher îmi spunea că veți pleca azi.
Mai întâi, trebuie să mă îngrijesc de actele doamnei Drablow.
Sunt toate acolo, cum am spus.
Nu, de cele din casă. Am înțeles că sunt destul de multe.
Nu cred că voi termina mai devreme de vineri.
Nu se poate.
Gifford Arms e complet rezervat până la sfârșitul săptămânii.
Va trebui să sun la birou. Aveți cumva un telefon?
Nici măcar dl Daily nu are telefon. Nu veți găsi niciunul în Crythin Gifford.
Bine. Atunci, voi trimite o telegramă.
Poșta e închisă miercuri dimineața.
Trenul de Londra pleacă peste o jumătate de oră.
Colegul meu, Keckwick, vă așteaptă afară cu bagajele.
Mă bucur că v-am cunoscut, domnule Kipps.
Dle Keckwick, schimbare de plan.
Nu voi mai lua trenul. Mă duceți la casa Eel Marsh.
Jerome m-a plătit să vă duc la gară.
- Mă mai gândesc pentru șase. - Șase șilingi?!
N-o să mai găsiți pe nimeni dispus să vă ducă acolo.
Am ajuns!
Poți să vii să mă iei la ora 15:00?
Nu. Trebuie să ajung pe uscat înainte de reflux,
altfel, o să rămân blocat aici toată ziua.
O să ies din nou până la ora 17:00. O să mă întorc după dvs atunci.
La ora 17:00 rămâne.
Pentru Nathaniel, cu ocazia împlinirii a trei ani. Mama și tata.
COPIA LEGALIZATĂ A CERTIFICATULUI DE DECES
Nathaniel Drablow, 7 ani
Înecat în mlaștină. Trupul n-a fost găsit.
Hai, afară!
E cineva?
Cine-i acolo?
Keckwick!
Mami!
Domnule polițist, credeți-mă. Am auzit un accident.
Nimeni n-a mai mers de ani buni pe Poteca celor Nouă Vieți, domnule.
Cel puțin, nu de când micuțul Drablow s-a înecat în mlaștină.
Iar casa Eel Marsh e goală.
Ba nu. Am văzut o femeie acolo.
Mă scuzați un moment, domnule.
Domnule, sora mea are nevoie de ajutor.
Ce s-a întâmplat? Cum te numești, draga mea?
- O cheamă Victoria Hardy. - S-a întâmplat ceva rău?
A băut niște leșie. Mama era plecată de-acasă.
Leșie? Dumnezeule... Domnule polițist!
- Va muri? - Domnule polițist!
O să te faci bine. Stai să...
Domnule polițist!
Fata mea!
Doamna Fisher?
Fata mea...
Se face târziu. O să ratați trenul spre Londra.
Încă nu pot pleca.
Vă rog, nu vă întoarceți la casa Eel Marsh.
De ce?
Domnule Kipps, ați spus că aveți un fiu.
Da.
Întoarceți-vă la el, bucurați-vă de el.
Iubiți-l...
N-aș fi aici dacă nu l-aș iubi.
Domnule Kipps...
- Mă bucur că ați ajuns. - Plăcerea e de partea mea.
Îmi luam rămas-bun de la Nicholas, fiul meu.
- Condoleanțe, dle Daily. - S-a întâmplat demult.
Locul e pregătit și pentru mine și soția mea.
Ca să fim împreună cu toții.
Am auzit despre fata din sat. E groaznic!
- Vă simțiți bine? - Da.
Soția mea nu știe.
Aș fi recunoscător dacă ai evita subiectul.
De fapt, nu vorbi deloc despre copii, dacă se poate.
- Ar fi avut vârsta dumitale acum. - Mulțumesc, Archer.
Aici erai, draga mea!
Dle Kipps, abia așteptam să vă cunosc.
Plăcerea e de partea mea. Scuze, nu sunt deloc aranjat.
N-am mai găsit camere libere.
Atunci, stați la noi. Nu-i așa, Samuel?
Într-adevăr, draga mea.
- Arthur... - Mulțumesc.
- Gemenii nu vor cina cu noi, Archer. - Samuel!
- Nu cred că dl Kipps s-ar supăra. - Chiar deloc.
Emily!
Mulțumesc.
Salutați-l pe domnul Kipps.
Bună!
Mulțumesc, Archer.
Gata.
Sunteți însurat, dle Kipps? Nu înfuleca așa, e urât.
- Aveți copii? - Un băiat.
Ce frumos! Să nu ajungeți ca noi...
Suntem cei mai bogați din zonă, dar n-avem niciun moștenitor.
- V-a spus despre Nicholas? - Elizabeth!
El e.
Chiar eu l-am pictat. Îmi place să pictez și să desenez.
E foarte frumos.
Și lui Nicholas îi plăcea să deseneze.
- Încă îi place. - Elizabeth, te rog...
Vrea să te deseneze.
Elizabeth...
Elizabeth, nu!
Elizabeth!
- Archer! Medicamentele! - Nu!
Archer! Medicamentele!
Am crezut că se va simți mai bine cu ceva companie.
Vă rog, nu vă faceți probleme.
E convins că fiul nostru vorbește prin ea.
Nu credeți în treburile astea legate de spiritism, nu?
Nu credeam.
După moartea soției mele, nu știu ce să mai cred.
Iertați-mă. Nu știam...
Uneori, am impresia că e alături de mine.
Uneori, pur și simplu...
...simt că e în încăpere cu mine.
Parcă vrea să mă contacteze.
Ai mare grijă, Arthur. Șarlatanii ăștia profită
de cei care au mai mare nevoie. Fac mai mult rău decât bine.
Cred că, în cel mai rău caz, te dezamăgesc.
Trebuie să caut în continuare.
Nu e normal să pierzi pe cineva atât de tânăr.
Dar, dacă deschizi ușa superstițiilor, unde ajungi?
Parcă ai vâna umbre, Arthur.
Hai, întinde-te.
O să-mi pierd slujba dacă nu finalizez actele.
Dacă Jerome îmi oferă puțin ajutor, o să pot merge să-mi văd băiatul.
Mă îndoiesc că Jerome îți va fi de mare ajutor.
Domnule Jerome!
Pleacă!
- Nu vreau să-ți fac rău. - Ai omorât-o pe Victoria Hardy!
Nu te apropia de mine! Pleacă!
Pleacă odată!
- Ce naiba se petrece? - E o totală nebunie.
Hai să te conduc la casă.
- Trebuie să pleci când ți-am spus! - John...
Fetița lui a murit!
El a văzut-o!
Ai văzut-o?
Pentru Dumnezeu, duceți-l acasă! Nu-i sunteți deloc de ajutor.
Credeți în superstiții stupide.
Crezi că superstițiile stupide ți-au omorât băiatul?
Bine. Îl duc la gară.
Nu-i lua în seamă, Arthur. Încă trăiesc în epoci întunecate.
Dar am văzut pe cineva la casă.
Crede-mă, Arthur, e doar un loc ciudat și vechi, izolat de lume.
Cu cât mai repede va fi casa asta orânduită și vândută,
cu atât mai repede își vor vedea oamenii de viețile lor.
Poftim. Îți va fi de folos.
Marea se retrage la 23:00. Mă întorc să te iau atunci.
E-n regulă. Prefer să rămân și să lucrez la noapte.
Ia și câinele cu tine. Haide, fetițo!
Ca să-ți țină companie.
Să nu vânezi umbre, Arthur.
Dragă Alice,
nu-mi lași de ales decât să renunț la fiul meu.
Ce pot face dacă sunt considerată inaptă să-mi cresc copilul?
Tu și Charles puteți să-l luați de lângă mine, dar al meu rămâne!
E al meu. Nu va fi niciodată al vostru.
Jennet.
Numele și prenumele părinților adoptivi: dl Charles Drablow și dna Alice Drablow.
Numele mamei naturale: dna Jennet Humfrye.
Dragă Alice, nu pot exprima în cuvinte
mâhnirea provocată de trădarea ta, propria mea soră,
dat fiind că refuzi să-mi îngădui să-mi vizitez propriul fiu
sau să-i înmânezi felicitările mele de ziua lui.
Încep să cred că nu faci asta pentru binele copilului,
ci ca să-mi provoci mie durere.
E copilul meu! Dacă nu-mi permiți să-l văd, o să găsesc eu o cale.
N-ai încercat să salvezi copilul, te-ai gândit doar la viața ta.
Nici măcar nu i-ai oferit o înmormântare cum se cuvine!
L-ai abandonat acolo, în noroi!
Mâinile tale sunt mânjite cu sângele lui. Nu te voi ierta niciodată.
Să putrezești în Iad!
Cine-i acolo?
Nu mă crezi, nu-i așa?
Cred că până și cea mai rațională minte poate juca feste pe întuneric.
I-am văzut, Sam... Pe ea și pe băiat.
Băiatul s-a înecat în mlaștină. Trupul lui nu a putut fi recuperat.
I-am văzut.
Lucy!
Arthur!
- Arthur! - Nu!
Stai pe loc! Vin să te iau!
Nu!
Arthur?
Poftim.
Îmi amintesc când soții Jerome și-au pierdut primul copil.
Au decis să mai facă unul.
Pe Lucy.
Au izolat-o ca s-o protejeze.
- Nu c-ai putea înlocui vreodată... - Era acolo, Sam.
Ești obosit. Odihnește-te.
Ce s-a întâmplat cu el, dnă Daily?
Se juca pe plajă, cu prietenii lui.
Se pare că mareea i-a luat pe nepregătite.
Ai văzut-o, nu-i așa?
Era acolo, în foc, azi-dimineață.
Ea e mereu prezentă...
Nu trebuie să te învinovățești.
Pentru ce să mă învinovățesc?
Fiindcă n-ai ascultat de lume și n-ai stat departe de casă.
Nu înțeleg...
Oricând a fost zărită
în Causeway, în mlaștină sau în preajma casei,
oricât de iute și de oricine,
mereu a existat o consecință sigură.
Da?
În circumstanțe violente sau înfiorătoare,
a murit un copil.
Au pierit atâția prunci...
Fiica soților Fishers,
copilul cel mare al lui Jerome, fiul lui Keckwick...
- Nicholas al meu... - Cum?
Doamnă Daily?
Ea ne provoacă! Ea ne obligă s-o facem!
Ea ne forțează...
Nu-și poate găsi copilul, așa că ne ia pe noi.
Te-a văzut!
Te-a văzut...
Vine! Se apropie!
Sam!
Elizabeth! Nu!
Nu, tati... Nu!
Elizabeth...
Joseph!
Dacă trimitem telegrama acum, îi prindem până pleacă.
Cum ai putut să mă duci la Eel Marsh, dacă chiar și o mică parte din tine
- se temea că poveștile erau adevărate? - Dar eu n-am crezut niciodată!
Nu voiai să crezi! E o diferență!
N-am avut de ales! Nicholas ori e într-un loc mai bun, ori e pierdut.
Și pe care din aceste lucruri ai ales să-l crezi?
Iartă-mă, Sam, dar fiul meu trăiește!
E în drum spre noi!
Următorul sat e la distanță de o oră.
Vor fi plecat până atunci.
La ce oră e refluxul?
La ora 17:00. De ce?
Dacă îi putem readuce împreună pe Jennet Humfrye și fiul ei,
poate că ea își va găsi pacea.
Nu s-a recuperat cadavrul copilului, Arthur.
Dar tu ai ceva ce ei n-au avut niciodată.
Arthur?
Sam, îl simt!
E chiar sub tălpile mele!
- Mai strânge funia! - Ai grijă!
Arthur?
Dumnezeule...
Condu în continuare!
- Nu te opri! - Accelerația e la maxim!
Am găsit băiatul!
Poți să mergi mai în spate?
Motorul s-a supraîncălzit!
Oprește-te! Aici e!
Hai să-l înmormântăm, Arthur.
Să încheiem povestea.
Sam...
Mai întâi, trebuie să fac ceva.
S-au pierdut.
Trebuie să se regăsească.
Aproape că a sosit vremea.
Haide...
Nicholas?
Tati...
Arthur!
Cred că a plecat.
N-o să te iert niciodată că mi-ai lăsat copilul să moară.
N-o să te iert niciodată...
N-o să te iert niciodată!
Un pas, doi pași. Ce băiat cuminte!
- Joseph! - Tati!
- Joseph, el e prietenul meu, Sam. - Bună, Sam.
Bună, Joseph. Mă bucur să te cunosc.
Schimbare de planuri: nu rămânem aici la noapte.
Ne întoarcem direct la Londra.
Cumperi tu biletele? Îți explic pe drum.
Ești sigur că nu vrei să rămâneți la noi peste noapte?
- Da. Vreau doar să-l duc acasă. - Înțeleg.
Trei bilete către Londra, vă rog.
- Tu și Elizabeth veți fi bine? - Firește.
Trebuie să veniți la Londra și să ne vizitați.
Sam?
Tati, cine e doamna aceea?
E mămica ta.
Traducerea și adaptarea: veverița_bc & Cookie @ www.titrări.ro
Sincronizarea: sky @ www.titrări.ro